- Tidligere: - Vi vet begge at det er best.
Så jeg rakker ned på dragen i avisen.
- Det føles som en felle. - Jeg var blasfemisk mot dragen.
- Det er mye for dere å frykte. - Du orkestrerte dette, Alana.
Jeg er dragen!
Kom deg opp. Stå ved sengen.
- Vet du hvor du er i rommet? - Ja.
Og du vet hvor du er i huset?
Da vet du hvor ytterdøren er, ikke sant?
Reba... Kjenn på brystet mitt.
Langsomt.... Ikke gjør det du tenkte på.
Bare kjenn på brystet mitt.
Bare rundt halsen min. Kjenner du det?
Det er en nøkkel. Ta den av, over hodet mitt. Forsiktig...
Nå...
...skal jeg se om jeg kan stole på deg.
Gå til ytterdøren og lås den.
Gjør det nå. Jeg venter her.
Ikke prøv å rømme.
Jeg kan ta deg igjen.
Å, Reba...
Lås døren og heng nøkkelen rundt halsen min.
Heng den rundt halsen min.
Nå må vi sjekke at den er låst.
Veldig bra.
Du skal gå tilbake til soverommet.
Du kan veien.
Sett deg ned.
Og sitt stille. Ellers klarer jeg ikke å holde ham unna deg.
Prøv, vær så snill!
Strekk ut hånden din.
Kjenn på dette.
Ikke grip den. Kjenn på den.
Det er en hagle.
Vet du hva den vil gjøre?
Ta ned hånden din.
Jeg ønsker at jeg kunne stolt på deg.
Jeg ville stole på deg.
- Du føltes så god. - Du også, D!
Jeg elsker det!
Vær så snill, ikke gjør meg vondt nå!
Det er over for meg.
Jeg kan ikke gi deg til ham. Du vet hva han vil gjøre.
Nei, nei...
Han vil bite deg!
Det er bedre at du følger med meg.
Nei, nei...
Å, Reba...
Jeg holder ikke ut å se deg brenne.
Han skjøt seg selv i ansiktet.
Jeg la hånden min i det.
Han tente på huset.
Han skjøt seg selv.
Jeg la hånden min i det.
Han lå på gulvet...
Du skal slippe å gjennomgå det igjen, men jeg vil gjerne komme tilbake, -
- bare for å se hvordan det går.
Det kan du ikke noe for. En sjarmør som meg...
Til syvende og sist kunne han ikke drepe deg eller se deg dø.
Folk som studerer sånt sier at han forsøkte å stoppe fordi du hjalp ham.
Du reddet nok noen liv.
- Jeg trakk til meg et monster. - Nei.
Du trakk til deg en mann med et monster på ryggen.
Det er ikke noe galt med deg.
Jeg vet det ikke er noe galt med meg.
Jeg må se opp for folk som lever på å gjøre folk avhengig av seg.
Jeg har møtt en del. De blinde trekker dem til seg.
Ikke bare blinde.
Ding, dong, dragen er død.
- Bør jeg gratulere deg? - Jeg drepte ham ikke. Selvmord.
Så han var likevel ikke sterk som en drage.
Han forsøkte å slutte.
Jeg heiet på deg, Will.
Det er synd.
Du har reist så langt og du fikk ikke drepe noen.
Din eneste trøst er dr Chilton.
Gratulerer med det du gjorde med ham. Det beundret jeg virkelig.
For en slu gutt du er.
Anklager du meg for noe?
Er fienden inne i deg enig i anklagen? Kanskje bare litt?
Jeg kom tilbake for å stoppe dragen.
Nå er han stoppet.
Han hadde din familie på sin dagsorden.
De er trygge nå.
Du kan dra hjem igjen, om det er noe poeng i det.
Er det noe poeng i det?
Jeg liker livet mitt der.
Det blir ikke det samme.
Du vil innse at det ikke er det samme.
Den usagte kunnskapen vil bo hos deg, som en uønsket gjest.
Molly og jeg vil at det skal være det samme.
Når livet ditt blir vanvittig høflig, -
- tenk på meg.
Tenk på meg, Will.
Men ikke vær bekymret for meg.
Du meldte deg til politiet så jeg alltid skulle vite hvor du var.
Men du ville bare gjort det om jeg avviste deg.
Farvel.
Will...
Var det godt å se meg?
Godt?
Nei.
Tror du at du kan sette deg opp? Prøv å sette deg opp.
Du brakk ikke ryggen min.
Ansiktet ditt er stengt for meg.
Om jeg kan se deg, -
- så kan du se meg.
Du tror at du forstår, gjør du ikke?
Jeg forstår at blod og åndedrett -
- bare er elementer om forandres for å drive frem din stråleglans.
Hannibal sa de ordene.
Til meg.
Jeg ville dele det med Lecter, men Lecter forrådte meg.
Han forrådte meg også.
Jeg vil gjerne dele.
Du delte det -
- med Reba.
Jeg delte bare litt med Reba.
- Slik at hun kunne overleve. - Men du forandret henne ikke.
Jeg valgte å ikke forandre henne.
Jeg er sterkere enn dragen nå.
Det er Hannibal Lecter som du må forandre.
Jeg vil møte Lecter.
Hvordan kan jeg få til det?
De eneste tennene vi fant i hodeskallen var et gebiss.
Toppen var laget av vulkanitt, ingen har brukt det på 50 år.
Dolarhyde hadde fått et nytt i akryl. Kinesisk produsent.
Det nye gebisset fant vi på liket. Det gamle fant vi i munnen hans.
Vel, ikke i munnen hans. Vi tror dette er Arnold Lang.
Han jobbet på en bensinstasjon like ved Dolarhyde. Vi fant bilen hans.
Dolarhyde dreper Lang, tar med liket hjem, -
- gjør hele leken med den blinde dama.
"Jeg holder ikke ut å se deg brenne..." og blåser hodet av Lang.
Han hang nøkkelen om halsen for å være sikker på at hun kjente liket -
- og kunne fortelle oss at hun hadde gjort det.
Den store røde dragen lever.
Det innlysende er å få ham til å komme til oss.
Lokke ham med noe han vil ha mer enn meg.
- Han er en idiot om han går på det. - Jeg vet.
Vil du høre hva det beste lokkemiddelet vil være? Hannibal.
Hvorfor skulle noen ville møte Hannibal Lecter?
For å drepe ham. På den måten kunne dragen slukt ham -
- og bli noe mer enn han er nå.
Du høres ganske sikker ut.
Jeg er ikke sikker. Hvem kan være sikker?
Jeg vet ikke engang om det vil virke, men det er vår beste mulighet.
Hvordan kan vi gjøre det?
Vi flytter Hannibal til føderal varetekt og iscenesetter en flukt.
Vi bruker kun et øyeblikk på å ta avgjørelser.
Det du foreslår er så utrolig tankeløst -
- at jeg har vondt for å tro at det øyeblikket eksisterer.
Avgjørelser tas på grunn av trengte følelser.
De er oftere en klump enn en sum.
Uansett hvordan du tror du kan manipulere dette til din fordel, -
- tro om igjen. - Det er ingen fordel.
Alt er graderinger av ulemper.
"Den som holder djevelen, la ham holde ham godt."
"Han vil ikke la seg fange en andre gang."
Jeg tenker ikke å la Hannibal bli fanget en andre gang.
Du kan ikke leve med ham og du kan ikke leve uten ham.
- Er det sånn det er? - Jeg antar -
- at dette er min tilblivelse.
Det du er i ferd med å bli er patologisk.
Ekstremt ondskapsfulle handlinger krever et høyt nivå av empati.
Du har blitt religiøs.
Ingenting er farligere enn det.
Jeg ville pakket kofferten om jeg var deg.
Kjøtt er tilbake på menyen.
Din selvrettferdige, skjødesløse, nervøse lille mann!
Han kan like gjerne kutte strupen på oss alle og bli ferdig med det.
Klar eller ikke...
Her kommer han.
Dr Bloom...
Til slutt ga du etter og kom på besøk.
Ansiktsuttrykket ditt forandret seg ikke i det hele tatt -
- da du fikk se meg for første gang.
Sjokket når folk ser meg kommer vanligvis forsinket.
Jeg ville se deg, Frederick.
Jeg ville minne meg selv om hva Hannibal er i stand til.
Hva Hannibal er i stand til.
Hva Will Graham er i stand til.
Hva du er i stand til.
Det var du som var repslageren.
Dessverre var det ikke nok rep til at du kunne henge deg!
Bare nok til å henge meg.
Hvem skal få smake repet ditt nå?
Hannibal.
Om jeg kunne ville jeg brent den mannen levende.
Men...
Kanskje jeg heller vil ha huden hans.
Jeg har fått hudtransplantasjoner.
Jeg skulle gjerne hatt Hannibal blant mine donorer.
Du var aldri komfortabel i din egen hud, Frederick.
Du vil ikke bli komfortabel i Hannibals.
Er du det?
Vi kan kanskje komme til en avtale, Hannibal.
En avtale? Med hvem?
FBI.
Kunne ikke Jack spørre meg selv?
Jack kjenner deg ikke like godt som meg, du ville bare plaget ham.
Det stemmer.
Så klokt av Jack.
Den røde dragen iscenesatte sin egen død.
Bra for ham.
Jack vil iscenesette din flukt.
Jeg overleverer deg til politiet og Jack bruker deg som lokkemiddel.
Var det Wills idé?
Ja.
Ja, for det gikk jo så bra for Frederick Chilton.
Hils Frederick og si at jeg håper at han ikke blir veldig stygg.
Jeg har forhandlet i timesvis og dette er alt du får.
Ethvert rasjonelt samfunn ville enten drept meg eller gitt meg bøkene mine.
Om du samarbeider vil du få bøkene dine, -
- tegningene dine og toalettet ditt.
Du får tilbake alle dine privilegier.
Stoler du på at Will ønsker mitt beste?
Like mye som jeg stoler på at du ønsker hans.
Stoler du på at jeg ønsker ditt?
Du skal overlate meg til politiet.
Politiet er ikke like kloke som deg.
Det er mulig jeg faktisk rømmer og kommer for å drepe deg.
Så fort du får en sjanse, antar jeg.
Du døde på mitt kjøkken, Alana, da du valgte å være tapper.
Hvert øyeblikk siden det har du levd på lånt tid.
Din kone, ditt barn...
De tilhører meg.
Du forhandlet med meg om Wills liv, og så spant jeg gull til deg.
Hannibal har foreløpig gått med på avtalen.
- Hva kan gjøre det mindre foreløpig? - Han vil at Will skal be ham om det.
- Og du skal si "vær så snill". - Jeg kan be skikkelig pent.
Vel... Folk kommer til å få full panikk om de tror at Lecter er ute.
La dem gjøre det. For autentisitetens skyld.
La dem tro at jeg hjalp Hannibal med å rømme.
For autentisitetens skyld?
Noen må være nær ham når dragen kommer.
Og så?
Dreper vi Dolarhyde.
Og så -
- dreper vi Hannibal.
Djevelen får som fortjent...
- Jeg trodde du hadde sagt farvel. - Vi har en avskjed igjen.
Du sa ikke bare farvel, gjorde du vel?
Det lille ekstra på slutten... Hva var det du sa?
Du ville ikke meldt deg om jeg ikke avviste deg.
Ja. Den ekstra delen.
Det kalles "å slippe mikrofonen". Du slapp mikrofonen.
Men her er du og må plukke den opp igjen.
Jeg visste du ville fortsette å flykte om jeg jaget deg.
Jeg skulle få vite akkurat hvor jeg kunne finne deg når jeg trengte det.
Og det gjorde du.
Jeg trenger deg, Hannibal.
Ding, dong, dragen er ikke død.
Han sa at han ville møte deg, kanskje han mente alvor.
Etter flukten din skal du be om å få møte dragen.
- Han vil aldri komme ut. - Kanskje, om han er nysgjerrig nok.
Vi velger et sted som kan overvåkes fra noen få steder, langt unna.
Vi kontrollerer alle observasjonsstedene.
Du synes det høres svakt ut, selv når du sier det.
Sikkerhetstjenesten har en plan de aldri har brukt. De gir den til oss.
Du er vår beste sjanse, Hannibal.
Vær så snill...
Han vil ikke drepe oss her. Han krever litt mer privatliv.
Hva gjør du?
Will, du bekymrer deg for mye.
Du hadde hatt det mye bedre om du bare kunne slappe av.
Skal vi samme vei?
Klippen eroderes vekk.
Det var mer land her da jeg var her med Abigail og med Miriam Lass.
Og nå er du her med meg.
Og klippen eroderes fortsatt.
Du og jeg står over Atlanteren. Snart vil alt forsvinne i havet.
Du leker med deg selv i månens skygge.
Det var ikke overraskende at jeg hørte fra den røde dragen.
Var det overraskende for deg?
Både ja og nei.
Vil du se på at han dreper meg?
Jeg vil se på at han forandrer deg.
Min medlidenhet for deg er upraktisk.
Om du liker biff er det upraktisk å ha medlidenhet for en ku.
Redd deg selv og drep dem alle?
Jeg vet ikke om jeg kan redde meg selv.
Og kanskje det er greit.
"Det finnes ingen større kjærlighet enn å ofre sitt liv for en venn."
- Han iakttar oss nå. - Jeg vet det.
Ikke løp. Da tar jeg deg igjen.
Hallo, Francis.
Hallo, dr Lecter.
Jeg er så glad for at du valgte livet, Francis.
Selvmord er fienden.
Du ble holdt fanget av en fantasiverden -
- som var like lysende, frisk og umiddelbar som barndommen.
Den førte deg et steg videre fra ensomheten.
Jeg skal filme din død, dr Lecter.
Når du dør vil du forenes med dragens styrke.
Det er en herlig og ganske ubehagelig tanke.
Å se på filmen vil være vidunderlig.
Men ikke like vidunderlig som selve handlingen.
Det ser faktisk svart ut i månelyset.
Ser du?
Dette var alt jeg noensinne ønsket for deg, Will.
For oss begge.
Det er vakkert.
Tekst: Ole Johan Grøndal Hansen www.btistudios.com